Snabbt! Den här vägen. Till ladan. En flicka är i nöd!
- Vad är det här? - Flickan är grisen. Det är din present.
Det här är en fest! Grattis!
- Varför här och inte i skogen? - För att det är en överraskning!
Och på det här sättet kan byborna vara med och tacka dig.
- På tal om det, vart är alla George? - De kunde inte komma. Inte jag heller.
Vad då inte komma? Det är Robins födelsedag, vart är de? George?
Förlåt? För vad då?
Å nej, Much.
Tackar.
- Grattis Robin Hood! Sheriffen hälsar. - Ellingham, legoknektarnas ledare.
Och inte att förglömma, sina bästa män.
Much!
Förlåt!
Översatt åt S w e S U B.nu Översättare: Greedy, SSG.
Söker du träffsäkra texter? Besök SweSUB.nu
Robin Hood S02E12-13 A Good Day To Die - We Are Robin Hood
- Jag vill veta hur många de är. - Jag kommer att dö. Av skam!
- Ingen kommer att dö! - Varför var vi inte i skogen?
I skogen, inte i en by där vi kan bli förrådda och omringade!
- Nettelstone får inget i vinter. - Håll tyst Much!
- Har du en plan? En halv? - Nej. Jag har inte ens en halv plan.
- Hur många Djaq? - 40? Vi kommer att dö!
Vänta!
Det är fler på den här sidan. 100!
De kommer!
- Barrikadera dörren. - Nej, vänta. Jag har det här.
Förlåt Robin. Det här var tänkt till din födelsedag.
Much och Will, öppna dörren.
- Vad är det där? - En gris!
Svart pulver Djaq? Jag sa att jag aldrig ville se det igen.
- Jag lydde dig inte. - Bra. Har du mer?
Tyvärr.
Vi har mer av den där varan Ellingham! Vi har för att spränga en hel armé!
Du bluffar!
Meddela Sheriffen.
Det där borde ge oss lite tid. Vi måste tänka.
Vi är fem, och de är hundratals.
En gång höll några spartaner ett pass mot en enorm persisk armé.
- Strategi. - Och de klarade sig?
- Nej. Men de kämpade väl. - Jag hatar den där historian med.
BORGEN I NOTTINGHAM
Kom in.
- Det är 14 oktober, Robins födelsedag. - Det är det. Är det?
Förutom dina upptåg som Nattens Väktare, är det inget mer som du vill berätta om?
- Nej. - Bra.
Jag kom för att säga att jag ska åka bort. Men jag kan inte berätta vart.
Men när jag återvänder kommer det att vara annorlunda. Bättre för oss.
Vad är det som händer Guy?
Jag kan inte övervaka dig längre. Men lova mig: inget mera Nattens Väktare.
- Ja, men... Vart ska du? - Marion, lovar du mig det?
Jag lovar.
- Ska vi döda dem? - JA!
- Kommer vi att gilla det? - JA!
- Fruktansvärt... - Bry dig inte om det.
De försöker bara göra oss nervösa och osäkra. De visar att de behöver tid.
- Se om det finns vatten i tunnorna. - Varför?
Om de skulle försöka sätt eld på ladan!
Självklart.
Vi kommer att älska att döda er.
- Håll ett öga på den där säcken, okej? - Är din grabb redo?
- Vet han vart han ska? - Jag sa Portsmouth. Det är allt.
- Ska vi inte ta med legoknektarna? - Har vi tur firar de Robins födelsedag.
Nej, vi gör det här själva, diskret.
- Har de berättat varför? - Jag vet att jag ska till Portsmouth.
Vet du vad det här betyder? Kungen. De förväntar sig att kungen kommer dit.
- Det kan betyda vad som helst. - Men tänk om det är kungen Allan?
- Du vet vad de gör när han kommer. - Det är inte mitt beslut, eller hur?
Om du inte stoppar förräderi är du en förrädare.
Om du inte stoppar en fis betyder det inte att du är en fis, eller hur?
- Vad har hänt med dig? - Jag vet vem som betalar min lön.
Robin?
Robin? Var är du?
Jag måste stoppa Sheriffen.
Kom igen, din idiot! Vi har inte hela dagen på oss! Försiktigt!
Försvinn! Solkräm. Flera flaskor... Nyheter från Nettlestone?
Bra nyheter? Dåliga? Eller båda?
Mindre problem.
- Exploderande eld? Vad menar du? - Svart pulver.
- Jag vet vad det är! - Vi vill bränna ner ladan. Med dem i.
Är du döv?
Jag sa att jag vill ha Robins huvud kvar på kroppen på en påle utanför min borg!
Vad gör vi? Han har mat för en vecka.
Jag bryr mig inte vad ni gör! Jag bryr mig inte hur lång tid det tar!
Ge mig Hoods huvud på en påle!
Okej. John, Will, Djaq. Allihop, gör er redo för att springa.
- Vad håller du på med Much? - Det är mitt fel, jag ska få ut er.
Jag går ut på framsidan, för att låtsas förhandla. Under tiden kan ni fly.
Skulle jag dö...
...minns mig med kärlek.
Vad håller du på med Much?
Skjut inte, skjut inte! Jag är obeväpnad. Jag är här för att förhandla.
Tack. Hemska människor.
Motbjudande.
- Jag kan inte hitta Robin Allan. - Oroa dig inte för det.
Den här resan är bara för mig, Giz och Sheriffen. Inga soldater, ingenting.
- Tror inte det har med kungen att göra. - Det gör jag. Och jag ska stoppa det.
- Hur? - Jag dödar Sheriffen om jag måste.
- Har du glömt vad som händer då? - Prins Johns armé raserar Nottingham.
Men om kungen är söder ut, så är prins Johns armé. Notthingham är säkert.
Många antagande där.
Kan jag stoppa Sheriffen att döda kungen, så sitter han på tronen igen.
Det blir slutet för prins John. Slutet för de Svarta Riddarna och deras hot.
- Du vill rädda England ensam? - Nej, men jag hittar inte Robin!
- Det är ont om tid. Hjälper du mig? - Ledsen, men det här klarar du inte.
Nej, jag är ledsen.
Du underskattar mig.
Allan?
Mina herrar, underbara nyheter...
Mina herrar...
Strålande nyheter.
Vi, de Svarta Riddarna, står på randen till storhet.
Vi väntade inte på att Mohammed skulle komma till berget. Nej.
Vi tog berget till Mohammed! Vi väntade inte på att kungen skulle återvända...
Ett misstag, fröken. Ett stort misstag.
- Vi har tid Hood. All tid i världen. - Vi med!
- Vill ni ha mer grillad gris där ute? - Jag fattar inte.
- Vad är det för soldater? De gör inget. - Legoknektar. De slåss för pengar.
- De vill inte slåss och dö. - Tror du de bara kommer att vänta?
Det verkar så. Och vi kan inte fly härifrån.
De kommer att vänta tills vi kommer ut.
Och döda oss. Inte ens ett samtal.
Du missade allt de roliga Gisborne. Din sjuka vän försökte att döda mig.
- Visste du något om det här? - Jag vet ingenting.
- Varför skulle han veta något? - Hon knockade honom och tog hans svärd.
Det var ju inget jag väntade. Då hade det inte hänt.
Hon är bra, men jag är bättre.
"Hon är bra, men jag är bättre."
Det betyder att du visste att hon kunde göra det.
Du visste också om det, eller hur?
Det är bäst att du har en förklaring, för hon försökte nyss ta mitt liv!
Jag upptäckte nyligen att Marion är Nattens Väktare.
- Va? Och du berättade inte för mig?! - Jag trodde att det var slut med det.
- Jag trodde jag hade tagit hand om det. - Med att lura mig? Fejka hennes flykt?
Vem var det som flydde?
Jag följer bara mina order, okej?
Jag gav ordern. Jag trodde Marion hade bättrat sig och inte behövd hängas.
Så nobelt av dig, käre pojk. Men du ville säkert ha något tillbaka?
Att hon visade sin tacksamhet? Nattens Väktare! Jag är imponerad.
- Låt mig vara! - Vakter! Packa en väska åt Marion.
- Hon följer med oss. - Till det Heliga Landet?
Titta, titta, hennes blick. Så full av passion.
"Guy, vad kommer att hända?". Det vet vi inte riktigt, eller hur fröken?
Du Guy, det Heliga Landet? Är det som jag tror?
- Att vi ska döda kungen? - Du är en del av oss. Känn dig hedrad.
Det är jag. Bara att...det Heliga Landet?
Det är det ultimata uppdraget. Med ett ultimat pris. Absolut makt.
- Ja, för dig och Sheriffen. - Och dig. Du får land och titel.
Du menar... Som adlad eller något?
Vad händer nu då?
- Varför dödar de oss inte bara? - För att de är inte motiverade Much.
För varje timme som går blir vi räddare-
-mer troligt att vi gör något dumt. - Det fick oss hit till att börja med.
- Jag har bett om ursäkt. - Det räcker inte.
Ja, ni har aldrig gjort ett misstag. Jag säger ingenting.
- Du tog Sheriffen till vårt läger. - Jag försökte mätta de fattiga!
Det är vad vi gör! Vad är ditt försvar?
Håll tyst, båda två! Det här är precis vad de vill att vi ska göra.
Slåss med oss själva, så slipper de. Ge dem inte den tillfredställelsen.
- Jag tror att vi måste slappna av. - Slappna av?
Varför har jag inte tänkte på det innan? Det är min födelsedag. Låt oss fira.
- Jag har inget stort ego. - Ego.
VÄGEN TILL PORTSMOUTH
- Ska ni verkligen till Heliga Landet? - Jag har inte varit där innan. Har du?
Det sägs att vädret är underbart.
- Guy har varit där innan, eller hur? - Har du varit där innan?
Då är det alltså sant? Du försökte döda kungen.
Vad? Känner du dig sviken?
- Ska ni försöka döda kungen igen? - Ja. Man kan skylla på Robin Hood.
Robin varnade kungen att var på sin vakt när han kom hem.
Först tänkte jag, legoknektar i hamnen, kungen död i vattnet.
Men nu, istället för att vänta på honom, ska vi besöka honom.
- Mohammed kommer inte till berget. - Verkligen. Ska jag använda det?
Rätt så bra.
Lyssnar du Robin Hood?
Var försiktig.
Vi tänkte att du behövde lite äpplen till ditt fläsk! Njut av maten.
Bara så att ni vet, vi kommer inte att besvära er i natt. Eller imorgon.
- Vi ska svälta ut er! - Kom tillbaka nästa tisdag då.
- Vi har mat och vatten för en vecka. - En vecka? Håller ni inte ut längre?
Så synd. Sheriffen betalar oss per dag.
Du är rolig du. Gör oss en tjänst. Skicka med lite senap nästa gång.
Vi har inte vatten för en vecka. Vad ska vi göra?
- Tror du att de försöker lura oss? - Vi är slagna hur som helst.
En sak är då säker, vi kan inte bara sitta här och äta fläsk.
Jag har ett förslag.
Om de inte kommer, får vi gå till dem. Vid gryningen.
- Vi kommer att dö. - Det är självmord.
- En bra dag att dö på. - Kan du bara vara tyst?
- Jag vet inte ens vad det betyder. - Vi kommer troligen att dö.
- Men vi kommer att dö kämpande. - Ja, jag är med.
Jag också.
- Och jag. - Bra, bra.
Då är det Kalilah och Dimnahs natt. Har ni inte det här?
Det är något man mins resten av livet. Man måste säga sanningen.
Du måste fråga alla dina frågor. Dela dina drömmar. Avslöja dina hemligheter.
- Men man pratar bara? - Ja. Men man pratar på riktigt.
Är du för tråkig skriker någon Kalilah och din tur är över. - Du börjar.
- Bara prata. Du gillar att prata. - Jag vet, men...inte så här.
Okej, jag börjar då.
VÄRDSHUS PÅ VÄGEN TILL PORTSMOUTH
- Hur många sängar behöver ni? - Tre. Hon sover med hästarna.
Säkrast för dig att inte sova inatt. Robin kommer att komma på vad ni ska-
-göra och han kommer att stoppa er. - Vet du att han fyller år idag?
Han har fest i byn Nettlestone.
Någon har bjudit in 100 av mina våldsammaste legoknektar.
Och de har omringat honom. Så Robin Hood finns inte längre.
Nå ja, sov gott. Låt inte hästflugorna bita dig.
Allan? Allan!
- Du kan inte göra det här. - Jo, det kan jag. Du hörde dem.
- Det är slut med Robin. - Inte om vi fly. Till Nottingham.
- Vi måste hjälpa honom. - Allan!
Så jag beundrar er. Alla er. Ni är bra män.
Modiga, generösa, anständiga och snälla. Och jag älskar er.
Alla er.
- Och jag är stolt att vara en av er... - Ska man bara säga att man älskar alla?
Och ni är skitiga. Ni stinker verkligen och har inga själar.
- Vi lever i skogen. - Jag måste vara ärlig!
Jag måste vara ärlig.
Och måste jag vara ärlig...
Måste jag säga...
- att jag inte älskar er på samma sätt. - Det jag, eller hur?
- Du älskar alla, men inte mig. Perfekt. - Det finns en...
...som jag älskar. Mer än er andra. Sättet en fågel skulle...
...flyga tusen mil, genom stormar, bara för att få vara med den han älskar.
Det är den kärleken jag känner.
Och jag är en idiot. För det är först nu, när vi ska dö...
...som jag har modet att erkänna det, även för mig själv.
Jag är ledsen.
- Jag skulle ha sagt det tidigare. - Will. Jag visste det.
Du, Will Scarlett, är stark och ärlig. Och du slåss för det du tror på.
- Det är därför jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
Jag älskar dig på det sätt som du nyss sa. Jag älskar din löjliga röst.
- Jag tar tillbaka allt. Jag hatar dig. - Jag älskar hur du slåss som en man.
Vildsint!
Och på det sättet du alltid, alltid, kommer att vara en kvinna.
- Kalimnah! Tråkigt! - Kalilah!
Kan jag lita på dig?
Självklart.
Berätta för mig. Om Robin Hood och Marion.
- Vad ska jag säga om dem? - De är fortfarande...eller hur?
- Även om, så är han slut nu. - Det är inget svar. Jag måste veta.
Vad är det här? Kysser ni varandra i månskenet? Ska jag komma senare?
Gå och lägg dig.
- John? - Nej.
- John, kom igen. - Vem älskar du?
Er. Alla er. Till och med honom. Jag älskar er alla. Okej?
Och Alice.
Jag skulle inte låtit henne åka. Och min pojke. Lilla Lille John.
- Jag skulle...fått dem att stanna. - Du hade inget annat val John.
Att lämna Alice, för att springa till skogs...var fel.
Fel.
Därför är jag en stor, ful, dum, värdelös fegis!
Det är därför jag säger det Much. Idag är en bra att dö på. För mig är de det.
Jag förtjänar att dö. Jag lämnade dem som älskade mig.
De två som var beroende av mig. Mitt eget barn!
- Hur tänkte jag? - Jag låter inte dig prata så här.
Jag går nu. Jag väntar inte tills imorgon. Nu flyttar vi vagnen.
Jag måste dö! Jag vill dö! Låt mig få dö!
Låt mig få dö! Jag vill dö!
Är det här normalt vid det här Kalimnah-pratet? För det är konstigt.
Jag är ledsen Robin.
Jag gör inte det här. Jag hatar inte mig själv och älskar inte någon annan, så...
Bra. Det finns inget att säga.
- Vad? - Vad?
Jag flinar för att det vanligtvis är rätt svårt att få tyst på dig.
Tycker du att jag pratar för mycket?
Jag vet att det är så du tänker. Much pratar för mycket.
Och äter för mycket, oroar sig för mycket.
Det är lätt för dig att säga, för om jag inte gör det, vem gör det då?
Men du kan gå genom livet med att vara allas hjälte, inte tänka på eld och mat-
-eller din födelsedag. För det tar gamle gode, pålitliga Much hand om.
Jag ska säga dig en sak, du tar mig för givet. Du flinar bara åt mig.
Och det skulle du inte! Och jag är arg!
Bara för att jag älskar dig betyder det inte att jag inte kan hata dig också.
Och jag hatar dig, för i det Heliga Landet, var du och jag ett par-
-och det som vi gick genom, hemskheterna vi såg, gick vi igenom tillsammans.
Och när vi kom hem var vi som bröder, vapenbröder. Och vart är det nu?
Det är borta! Det är var det är.
Vi pratar aldrig. Vi gör det bara inte.
Du gjorde mig till en fri man, och det är meningen att vi ska vara jämlika.
Vi är inte jämlika.
Det enda som är som vanligt är att du ser mig som en tjänare, inte som en vän.
Det är inte sant.
Är det sant?
Kalilah.
De kommer inte i natt, det är säkert.
Vi gör upp en plan för morgonen.
- Allan? Tackar. - Jag får inte tag på nyckeln.
Ge dig av. Snabbt.
- Hur blir det med dig då? - Jag klarar mig. Gå. Rädda Robin.
Gå.
Vem där?
Jag hörde röster.
Vi håller ihop fram till hit. Sen delar vi på oss.
- Har alla förstått? Visa mig. - Jag går hit.
- Will och jag går...hit. - Sen byter vi och ni täcker bakåt.
- Och efter det? - Jag tror inte det blir något efter.
- Nej, jag vet. - Solen är på väg upp.
Nu gäller det.
Nu gäller det verkligen.
Glöm det jag sa. Jag vill inte att du minns mig på det sättet.
Jag minns dig som min trogne vän.
Låt oss göra oss redo. Så snart det är ljust nog ger vi oss av.
- Nej. Nej! - John, vi kom överens om det här.
Du har inte sagt något Robin. Det är din tur.
Vi har några minuter kvar att leva. Låt mig ha mina tankar för mig själv.
- Jag berättar om dem i vårt nästa liv. - Din och min himmel är inte samma.
- Om det inte finns någon himmel då? - Det är snart ljust.
Ni vet vad jag tänker.
Jag tänker på de fattiga. Jag tänker på er.
Och jag tänker på Marion. Kvinnan jag älskar.
- Kvinnan jag nyss gav en ring till... - Är du förlovad?
Kvinnan som får mig att tro att vi på något sätt kan ta oss igenom det här.
Och Much, jag har missbrukat din vänskap.
Men jag tror du vet varför.
Jag kan inte bemöta de hemskheter vi såg.
För jag är inte lika stark som du.
Jag kan inte för om jag gjorde det så skulle jag inte kunna leda er.
Jag menar, jag skulle inte ens...
- Vad? - Du skulle inte kunna skjuta.
Skjuta? Självklart kan han skjuta.
Nej, John har rätt.
I det Heliga Landet, männen vi såg, i flera bitar...
...skrikandes.
Varje gång jag höjer min båge ser jag dem.
Jag hör dem. Och jag vet nu, oavsett om det var rätt eller fel-
-det vi gjorde i det Heliga Landet spelar ingen roll.
Så jag måste försöka att döda. Jag måste undvika att döda.
Gud gav mig en förmåga med pilbågen.
Jag kan döda med slutna ögon, jag kan döda en man på nio hundra meter.
Jag måste göra allt jag kan för att undvika det.
Det var därför jag inte fanns för dig när du behövde mig, min vän.
För jag måste släppa de minnena.
Jag måste vara fri från dem.
- Varför sa du inget? - Det spelar ingen roll nu.
Om ett par minuter kommer vi att vara fria för all evighet.
Okej... det här är för frihet.
Det här är för de fattiga. För de goda människor vi lämnar efter oss.
- Vi är Robin Hood. - Vi är Robin Hood.
Tack mina vänner.
Jag skulle ha låtit dig se efter mig Guy. Jag skulle ha låtit dig göra det.
Jag är din grabb. Jag är inget utan dig. Direkt från början-
-skulle jag låtit dig ta hand om mig.
Bli inte för besviken nu Guy. Din grabb, Allan.
Han älskar dig inte längre. Han har flytt, tappat sitt mod.
- Jag ska hitta honom. - Nej. Låt han vara. Han behövs inte.
Det är bättre så här. Bara vi två.
- Vad tror du John? En bra dag? - Ja. En bra dag.
Morsning. Allan A Dale, Gisbornes man. Jag letar efter Ellingham.
Sheriffen skickade mig. Han vill att jag tar med de laglösa till borgen.
Sheriffen sa att de ska stanna där tills de ruttnar. Eller kommer ut och skjuts.
Han har ändrat sig. De kan ha information som han behöver.
Jag skulle förmoda att det har med, du vet, Svarta Riddarna.
Självklart får ni full betalning.
- Lycka till, tills vi ses igen. - Vi ses i Himlen, mina vänner.
Ursäkta mina vänner, jag måste fram. Tackar.
Okej, då bryter vi upp! Bryt upp!
- Var redo. Ett...Två... - Allan! Allan A Dale.
- Jag är här för Sheriffens räkning. - Släpp in honom.
Lugna dig.
- Tack gode Gud. - Vad vill du? Vad vill du!
Vi har inte tid för det här nu va? Jag har lurat bort dem, men vi måste innan
- Vi!? - Jag är med er. Lita på mig.
Jag har varit en idiot. Förlåt. Men nu har vi inte tid. Sheriffen och Guy
-ska till det Heliga Landet. De tar en båt från Portsmouth. De ska döda kungen.
Okej, vi måste ut härifrån. Nu.
I NÄRHETEN AV PORTHSMOUTH
Havsluft Gisborne. Havsluft.
Men kom igen då. Ge Gizzy en lite puss. Inte?
Framåt, kusk. Låt oss åka och döda en kung, eller hur?
Det är okej. De följer lugnt med. Inget mer att se här.
- Jag måste bara få dem till borgen. - Säkert. Ville han ha dem till borgen?
Konstigt, för en liten fågel berättade att Sheriffen lämnade borgen igår.
- Du måste skoja. Gjorde han? - Snyggt försök. Ta dem!
Ni har inte en chans. Ni kommer att dö!
Vi kommer att dö, men inte idag!
Hon är med mig.
- Skönt att du är tillbaka. - Skönt att vara tillbaka.
Jag sa ju att ni skulle dö.
Och vi sa: Inte idag! Kom igen grabbar!
Ta dem!
Vad väntar ni på? De kommer undan.
- Till lägret? - Nej. Sheriffen har Marion.
Hon ville rädda kungen, så hon togs när hon skulle döda Sheriffen.
Allan har rätt. Vi har inte tid. Vi måste till kusten. Nu!
Jag kommer, min kära. Jag kommer.
- Sheriffen? - Nasir. Min käre vän.
Karim.
- Väldigt bra. Så väldigt bra. - Vad har vi för plan?
Du ska besöka kung Richard.
- Du är Saladins nya budbärare. - Saladins kungliga sigill.
- Var fick du det här ifrån? - Saladins gamla budbärare.
- Men det finns ett lösenord också. - Det var svårt att få tag på det.
- När vi kommer in... Dödar jag honom? - Du kommer inte i närheten av honom.
- Jag vill att du dödar honom. - Hur?
Genom att säga det han vill höra. Fred.
Inget kan stoppa oss nu.
Okej, vi har ett jobb att göra. Rädda Marion, rädda kungen, rädda England.
- Mat. Du borde äta. - Guy, lyssna. Nu när Robin är död-
-är du kungens sista hopp. Räddar du honom får du både titel och rikedom.
- Du får allt du någonsin velat ha. - Rädda honom? Hur skulle det gå till?
Döda Sheriffen. Kungen kommer att belöna dig. Och...
- Och jag kommer belöna dig. - Hur?
Om du räddar kungen...
...kommer jag frivilligt att gifta mig med dig.
Han är en Svart Riddare. Jag litar blint på honom. Här kommer han visst.
Hur mår vår sjuke vän?
Klagar, som vanligt.
VÄGEN TILL ACRE
- Men om kungen har rört på sig? - Då hittar vi Djaqs vän, Bassam.
Jag kollar läget på övervåningen.
- Vad håller Bassam på med då? - Duvskötaren. Minns du Lardner?
- Den duvan som Sheriffens vråk tog. - Det är vad du tror. Vi bytte duva.
- Bra. Så kungen fick meddelandet? - Ja, men inte tack vare dig.
Jag har ju sagt det. Jag är ledsen. Jag är tillbaka. Jag är en av grabbarna...
- Hur många här har förrått sina vänner? - Inte det där nu igen, smart...
- Låt bli. Vi vill bara hitta kungen. - Och Marion.
- Robin.
Jag vill visa dig något.
Ser du de två vakterna där? Saracenska soldater. Det betyder att staden är-
-muslimsk nu. Nu är det utegångsförbud i staden och det kommer bli farligt.
Den dåliga nyheten är att din kung inte är här.
Vi får hitta din vän Bassam.
Får jag fråga dig en sak? Att vara tillbaka här, i det Heliga Landet...
Känner du dig lite lustig? För jag känner mig lustig.
Att vara fienden igen.
Om de där visste vi var engelsmän...
- Om vi inte hittar Marion... - Vi kommer hitta Marion.
Skärp dig Marion.
Robin är död.
Saracener.
Tre till kommer här.
- Bassams hus? - Den här vägen!
BASSAMS HUS
- Det här är Bassams fåglar. - Lika vackert som jag minns det.
- Safiya? - Bassam!
- Du lever! - Och du med!
Min kropp må falla i bitar, men jag måste fortfarande ta hand om fåglarna.
- Men du älskar dem. - Jag älskar dig.
När jag var liten älskade jag fåglarna. Jag tänkte jag skulle träna dem här.
Det närmsta jag skulle komma att kunna flyga. Förstår du?
Det gör jag faktiskt.
- Han talar vårt språk. - Du talar vårt. Det verkar rättvist.
- Jag måste hitta vår kung. - Varför skulle jag hjälpa dig?
Du vill rädda honom så han kan fortsätta att kriga mot vårt folk?
Nej. Jag vill ta honom hem och skapa fred.
Så han kan rädda sitt folk får några verkligen otrevliga män.
Robin är en fredens man. Lita på honom.
Snälla.
Hans läger ligger norrut. Jag ska visa dig imorgon.
Tack så mycket.
Självklart kan vi lita på honom. Säger han att de inte är där, är de inte där.
- Robin Hood? Det är inte möjligt. - I Acre. För att leta reda på kungen.
Det är inget problem. Eftersom de letar har de inte hittat honom ännu.
Vi ska lägga till lite extra i Saladins meddelande till kungen.
Vi ska få kung Richard att döda Robin Hood.
Jag är budbärare åt Saladin, rättmätig härskare. Ledare av Ayyubiddynastin.
Och jag är kung av England.
Tack Carter.
KUNGENS LÄGER
- Stå still. - Ta honom till kungens tält.
- Vart är din kung? - Jag regerar från fronten.
- Jag beundrar Aristoteles. - Jag föredrar Platon.
- Du har lösenordet. Tala. - Prinsen vill prata om fred.
Han lovar inget, men är beredd att prata om det.
Min prins går med på att träffa dig, en mot en, ensamma i öknen.
- Var? - Utanför Emius. Staden ni förstörde.
- När? - Idag. Middagstid.
Ers Majestät... Är det här så klokt?
Min prins visste det, du vill inte ha fred.
Vänta. Jag kommer att vara där.
Min prins erbjuder dig en gåva. Som ett tecken på sin välvilja.
- Vad för gåva? - Livets gåva.
Lämna oss.
Det finns män i ditt land som vill döda dig.
Tack, jag känner redan till de Svarta Riddarna. Jag tar hand om dem sen.
Det är därför de skickat din mest trogne tjänar att komma till dig här.
- Vem? - En som du litar blint på.
Och han reser med en saracensk kvinna. Han erbjuder sig att skydda dig, och då-
-när du inte är lika vaksam...
...kommer han att döda dig.
- Det här mötet. Jag följer med dig. - Nej!
- Att träffa Saladin själv, oskyddad... - Fred kräver ibland mer mod än krig.
Har du tänkt på det jag sa?
Du är en anständig man Guy. Inte en mördare. Vänd dig mot Sheriffen.
Det här är din chans. Din sista chans att visa att du är en god man.
Trevlig pratstund med Marion?
Något du vill berätta för mig?
Nej.
Hon vill att jag dödar dig.
Kommer du att göra det?
Nej.
Vad föreslog hon?
Jag skulle döda dig. Hon skulle stå på min sida.
Kungen skulle belöna mig. Jag skulle ändå på makt, men också vinna...
Marion.
- Men du valde mig. - Jag var bara lojal. Men lova mig...
Att jag fortfarande får Marion. När vi kommer hem så ska jag ta henne med våld.
Käre vän, jag ska sjunga på ert bröllop.
Där. Din kungs läger.
Tack, Bassam.
- Förstår han det här med flyg, den bleke? - Vem?
- Ja, jag tror han gör det. - Då har du min välsignelse.
Jag är Robin Hood av Locksley, det här är mina vänner, kungens trogna tjänare.
- Vi var kungens privata vakt. - Vi har brådskande ärende till kungen.
- Rädda hans liv faktiskt. - John, titta, kungens tält.
- Ut prosum. Det var vårt motto. Latin. - Vad betyder det?
Det var vi. Gamla goda tiden. Eller, inte goda.
Död och förödelse och allt sånt, men du förstår vad jag menar.
- Robin! - Carter!
- Jag trodde du slutat att slåss. - Jag slåss fortfarande, men för fred.
Nu verkar det vara något på gång.
- Robin av Locksley. - Ers Majestät.
Det är jag som borde buga inför dig, min vän. Kom.
- Robin. - Ers Majestät, jag har hemska nyheter.
Du fick mitt meddelande förmodar jag?
Då vet du att Sheriffen och de Svarta Riddarna tänker ta över England.
- Det var vad du sa, och jag tror dig. - Men nu är de här. För att döda dig.
- Du måste låta mig skydda dig. - Måste jag tillåta dig att skydda mig?
Robin. Av alla människor du? Av alla som tjänat mig, var du den jag älskade mest.
När jag skickade dig till England skickade jag dig som min representant.
- På ett sätt så tror jag har det. - Sluta. Jag känner till sanningen.
- Ers Majestät, du är i fara. - Varför? Har jag inte tjänat dig väl?
- Jo, jag har kommit för att rädda dig. - Du förnekar det? Att du ska döda mig!
- Jag kan gå i godo för Robin... - Tyst!
Du är en erkänd prickskytt eller hur? Då hade du kunnat döda mina fiender.
Varför åka till Heliga Landet när en simpel pil i Nottingham hade räckt?
Ers Majestät, vi kunde inte bara döda Sheriffen, vi kan...
Samla männen. Avrätta dem.
- Allt väl? Han kommer till mötet? - Allt är väl.
Och se upp, se upp, är Hood här ikring?
Kom till pappa!
- Karim, du vet vad du ska göra? - Om han vet hur Saladin ser ut då?
Det spelar ingen roll. Du ska ju inte stanna och prata med honom, eller hur?
Gisborne, det är något jag vill att du gör. Följ med dem.
- Nåd, Ers Majestät! Ut Prosim! - Ers Majestät. De här är oskyldiga.
- Måste du döda, döda mig. Skona dem. - Äntligen. Den Robin jag minns.
- Han är fortfarande den Robin du minns. - Han räddade ditt liv! Minns du det?
Ni måste alla bli straffade. Men du räddade mitt liv, det glömmer jag inte.
Så jag ska inte ta ditt liv. Jag låter öknen avgöra det.
Öknen? Vad betyder det? Avgöra vad?
- Det här är det samma som en avrättning. - Men om Gud vill så finns den en chans.
Jag ska inte minnas dig så här. Jag minns dig som en hjälte som räddade mitt liv.
Och jag ska minnas dig som en kung som tillbringat för mycket tid i krig.
Du har glömt folket där hemma.
Du har rätt. Det är dags att sätta ett stopp för det här kriget.
Jag ska träffa Saladin. Idag. Jag ska skapa fred. Sen ska jag hem till England.
Bra. Då har mina vänner och jag i alla fall åstadkommit något.
Farväl.
God kyckling. Jag är skyldig dig ett tack, unga dam.
Tack vare dig vet jag att Guy är lojal.
För om du inte kan förvirra honom, så kan ingen det.
- Du är världens kallaste människa. - Är du besviken att han avslöjade dig?
Jag är förvånad att det tog dig sådan tid. Jag började bli trött på det.
- Nu har jag förbrukat min roll. - Du försökte döda mig!
Tror du jag skulle låta det passera? Robin dog inte i Nottingham. Vet du det?
Men okej, bara för att jag är så snäll, så kan ni få dö tillsammans. Det är bra.
- Hur lång tid? - I den här hettan...utan vatten...
- Förlåt älskling. Du skulle stannat. - Jag hade aldrig lämnat dig Will.
- Klarar vi oss bara till natten så... - Och då händer?
- Det blir svalare. - Svalare? Det blir iskallt!
- Det är inte varmt i alla fall. Hettan. - Much, vi klarar oss inte till natten.
Ni vet att jag älskar er alla.
John, Djaq, Will.
Även dig Allan.
Robin.
Min Herre.
När jag tjänade kungen tjänade jag dig.
När jag tänker på England tänker jag på dig.
Marion?
Marion...
Jag ser något. Jag kan verkligen se något...komma.
- Han har rätt! - Hjälp oss!
Hjälp!
- De har sett oss! - Gud ler mot oss.
- Eller Allah. - Vilken gud det än är älskar jag honom.
Det är Sheriffen.
Det finns ingen gud.
Det är det som är trist med att åka utomlands. Samma folk här som hemma.
Din sjuke vän.
- Ni har träffat min kollega James? - Vi möts igen.
- Du lät de Svarta Riddarna köpa dig? - Pengar väl använda. - James.
- Du är motbjudande. Försvinn från mig. - Att sätta sig upp mot makten är det.
Jag gör inte uppror, jag gör en kupp.
Intrigerar ett plötsligt och beslutsamt byte av ledare.
Och mord då?
Du förstår, om kungen vandrar ut i öknen ensam, obeväpnad, att möta sin fiende...
Kungen vill ha fred. Du dödar en man som vill ha fred.
- Livet är vanligtvis mer rättvist. - Låt Marion gå. Hon är inte inblandad.
Hon har visst med det att göra!
Vi trodde vi hade en spion i ert läger!
Men du hade en i vårt.
Det finns alltid folk som vill jobba för mig, för rättvisan jag slåss för.
Men den här... Det är en speciell en.
Du hoppades fortfarande va? Att ni skulle kunna leva tillsammans i Sherwoodskogen.
Nu har du din brud. Jag skulle gärna stanna, men jag tål inte solen.
Ursäkta oss, vi har en kung att döda. - Kom nu James.
- Förlåt. Vi kämpade, men förlorade. - Men vi dog medans vi försökte.
- Jag vill dö i England. I Sherwood. - Det är en bra dag att dö på John.
- Det säger du ju alltid. - Idag är det INTE en bra dag att dö på!
Jag vill dö i min frus armar...
...med min son, John, vid min sida.
Du John, du dör för England, även om du inte är där.
Jag skämtar inte, men det är kungen av England som fått oss hit.
Sheriffen har lurat honom. Redan när vi satte foten i land var vi dömda män.
Det är inte kungens fel.
- Säg orden då, snygging. - Vilka ord?
Jag, Robin, tar dig, Marion.
- Nu? - Nu passar utmärkt tycker jag.
Vi har sällskap av de bästa vittnen som går att får tag på i England.
Jag, Robin...
...tar dig, Marion, att bli min äkta hustru.
Att från denna stund och framåt, i medgång och motgång...
...i rikedom och fattigdom...
I sjukdom...
I sjudom och i hälsa...
...att älska och att ära...
...tills döden skiljer oss åt.
Jag, Marion, tar dig, Robin av Locksley,
...pilbågens mästare, de fattigas riddare och herre över mitt hjärta-
-att bli min äkta make.
Jag lovar att älska och att ära dig, i medgång och motgång-
-från den här dagen och framåt, så länge vi båda skall leva.
Gråt inte Much.
Han gråter inte. Han skrattar på ett annorlunda sätt.
Jag trodde du lämnat oss.
Ursäkta. Här ute kan man verkligen tappa fattningen.
- Jag trodde jag inte gillade dig. - Jag vet.
- Det gör jag nu. - Vi har hästar. Vi har vapen.
Då har vi en kung att rädda!
- Vi är Robin Hood! - Vi förklarar senare.
Nej. Alla ska säga det. Vi är Robin Hood. Säg det!
Vi är Robin Hood!
Öknen bestämde.
Var har du varit? Du missade det nästan.
- Det är oviktigt. - Var är Marion?
Hon är upptagen.
Det här är bra, riktigt bra.
- Jag är inte den riktiga Saladin! - Jag är inte den riktiga kung Richard!
- Du borde vara död. - Många gånger om, min vän.
- Tror du oss nu då? - Jag har förrått er lojalitet.
Hur kan jag återgälda er?
Jag vet att det inte är rätt tid nu, men det finns ett litet ställe utanför-
-Nottingham som heter Bonchurch... - Much!
Förlåt, glöm att jag nämnde det.
Han behöver oss.
Marion!
- Robin, förlåt mig. - Det har jag redan gjort.
Låt oss avsluta det här nu. Efter dem!
Det är inte för sent, vi kan döda kungen. Ni två, där borta. Gisborne, med mig.
Det här är en fälla.
- Är du okej? - Ja.
Gick Kungen efter Sheriffen? Vi måste få ut honom härifrån. Nu!
Fortsätt beskjuta dem. Jag går runt till baksidan.
Snabbt. Du måste ut härifrån. Lämna dem till mig.
Det här känns fel. Sprid ut er.
Kom igen.
Länge leve kungen!
Nej.
Hej då, Blondie.
Vi ses igen!
Guy!
- Sluta! Det är över Guy. - Ut ur vägen.
Jag har hela tiden kämpat för England. Tror du jag låter dig döda England?
- Marion, flytta på dig! - Du måste döda mig först.
Vi kommer klara oss ur det här. Jag tänker göra det här nu.
Sen har jag all makt jag drömt om. Och vi två kan vara tillsammans.
Jag skulle hellre dö än att vara med dig, Guy av Gisborne.
Jag ska gifta mig med Robin Hood.
Jag älskar Robin Hood.
Marion!
Nej!
Gisborne!
Det är inte över än Hood!
Jag ska ha England!
- Kungen? Var är kungen? - Han lever, Marion. Du räddade honom.
Hur ser det ut där nere? Är jag bortom Djaqs underbara konster till och med?
- Håll ut. Vi tänker ut något. - Kan du ta ut den i alla fall?
- Marion, vi kan inte ta ut den än. - Varför inte?
Dör jag om ni tar ut den?
- Då har vi inte mycket tid, älskling. - Vi har för alltid, min kära.
Jag hoppas vi har för alltid i himlen, för vi fick inte nog med tid på jorden.
Inte i närheten av tid.
- Vi var upptagna. - Vi var krigare och jag är stolt.
- Fortsätt slåss för mig Robin. - Jag kan inte slåss utan dig.
Jag skulle gärna bråka med dig, men vi har inte tid. Lova att du fortsätter.
Det ska jag.
- Vart var vi nu? - Vad?
Senast vi höll på att dö skulle vi gifta oss. Kan vi fortsätta är du snäll?
- Jag minns inte. - Det är sista gången vi gifter oss då.
Robin.
Jag, Robin, tager dig, Marion, att bli min äkta maka.
Att älska, från denna dag och framåt...
i medgång, i motgång, i rikedom, i fattigdom...
i sjukdom och i hälsa...
att älskar och vårda, tills döden skiljer oss åt.
Jag, Marion, tar dig, Robin...
vackra, vackra herre av Locksley, att bli min äkta make.
Jag lovar att älska och vårda dig på jorden och speciellt i himlen...
Nu och för evigt. Tills döden skiljer oss åt.
Kyss mig. Nej. Ge mig ringen först.
Gör mig till en anständig kvinna Robin.
Du kan nu kyssa bruden.
- Jag älskar dig, min make. - Jag älskar dig, min maka.
Det var bättre.
Marion?
Ta hand om dig nu.
Robin.
Will och jag ska...
- Du stannar. - Gå i frid, Robin.
- Kom hit. Ta hand om henne. - Tack.
Robin.
Du räddade mitt liv.
- Gå hem och sörj de ni förlorat. - Alla män har ett syfte med sitt liv.
Låt ditt vara att göra goda gärningar.
- Från Koranen. - Gör dessa handlingar i mitt namn.
Ni är mina representanter i England. Ni är kung Richard.
- Och ni? - Vi? Vi är Robin Hood.
- Ja. - Vi är Robin Hood!
Kom igen grabbar.
Nu åker vi hem.
Översatt av: Greedy, SSG -= Kungliga undertexter =-
Text hämtad från:
Text hämtad från: w
Text hämtad från: ww
Text hämtad från: www
Text hämtad från: www.
Text hämtad från: www.S
Text hämtad från: www.SW
Text hämtad från: www.SWE
Text hämtad från: www.SWES
Text hämtad från: www.SWESu
Text hämtad från: www.SWESub
Text hämtad från: www.SWESub.
Text hämtad från: www.SWESub.n
Text hämtad från: www.SWESub.nu
Den Bästa Sidan För Svensk Undertext